- Takže, drahoušku...- Co?
Co by sis dal?
Nevím.Co je zvěřina?
Jelen.
Co?
Jelen.
Co?
Jelen.J-E-L- E-N.
Co?C-O-?
Co je s ním?
Jake, to je jelen z lesa.Jako Bambi.
Super, snězme Bambiho.
Už brzy na vašich obrazovkách.
Mami?Co to děláš?
Nic.
To je krádež.
To určitě.Platím 12 dolarů za martini.
Můžou být rádi, že jim neodnesu židli.
Ty platíš?
To se tak říká, Charlesi.
Můžu to vzít?
- Ne.- Ale no tak.
Můj poklad.
Polož to.Nebereme věci, které nám nepatří.
Koukněme, kdo nám tu moralizuje,pan Koupě za pět prstů.
Co to znamená?
Nic to neznamená.Jakou chceš zvěřinu?
Servírujou to i s parohy?
Alan, tvůj syn by se mělpoučit z tvých hříchů
Nic jsem neprovedl, mami.
Neuvěřitelné.
Uběhlo 25 let a on pořád zapírákrádež v obchoďáku.
Chápu.Koupě za pět prstů. Super.
Nic jsem neukradl.Bylo to nedorozumění.
Alan, prosím.
Coural ses s bratrem po hračkářství…
a plastelína ti sama skočila do kapsy?
Ano.
Lhaní ti nejde, tati.
Můžeme si objednat?
Proto nemůžu mít plastelínu?
Je to hloupá a zbytečná hračka.
Tak proč jsi ji ukradl?
Neukradl. Ochranka mi ji musela strčit do kapsy,aby mohla někoho sbalit.
Který svéprávný člověkby podstrčil plastelínu devítiletému klukovi?
No právě.
- Už jsi jedl hlemýždě?- Jasně.
Myslím v restauraci.
To ne.
- Jsi v pořádku?- Ne.
Ten jelen neměl parohy,ale cítím se, jako bych je snědl.
Zítra ti bude líp.
Měli bychom tu restauraci žalovat.
Hned se na to vrhnu.
- Tati?- Jo.
Ukradl jsi někdy auto?
Nikdy jsem nic neukradl.
To je dobrý.
Mi to můžeš říct.Stejně už vím, že máš škraloup.
Naposledy říkám,že jsem tu plastelínu nevzal.
Ale z té zkušenosti jsem se hodně poučil.
A víš jak?
Když tě chytí, trvej si na svém,i když je to blábol?
- Ne, poučil jsem se...- Počkej, tati.
Dobrý, můžeš.
Poučil jsem se...
Bože, Jake!
- To je otřesné.- Jo.
Škoda, že si jeden nemůžu nechat do školy.
- Ty taky?- Jo.
Matka asi nebylajediným parazitem u večeře.
Co si pamatuješz toho incidentu s plastelínou?
Ježíši...
Moc ne.
Pamatuju, že jsi brečel,když tě odvedli k vedoucímu.
Já jsem si šel pro hot doga pomerančový džus.
To byla bašta.
- Pamatuješ?- Ne. Myslel jsem…
jestli jsi viděl,že bych tu plastelínu bral?
Ne, ne.Byl jsem daleko.
Asi jsem byl v oddělení paneneka koukal Barbie pod sukni.
To bylo zklamání.
Kdyby Jakea chytili při krádežia řekl by mi tuhle historku…
neuvěřil bych mu.
Budeme doufat, že ho nechytí.
Chceš slyšet malé tajemství?
Vždycky jsem věděl,že to nebyla ochranka.
Fakt?
Je jen jedno rozumné vysvětlení,jak se ta plastelína ocitla v mé kapse.
A jaké?
Že jsem ji skutečně ukradl...
ale moje mysl se s tím nevyrovnala.
Nějak jsem si to v paměti vyblokoval.
Lidský mozek, co?Je k pomilování!
Stává se to, že?
Uděláš něco hroznéhoa ráno si nic nepamatuješ?
A co hůř, ona pořád leží vedle tebe.
Ten den změnil můj život.
Od té doby jsem se musel mítna pozoru před Zlým Alanem.
Pardon."Zlý Alan"?
Tak říkám svému ďábelskému já.
- Bože.- Proto jsem vždycky těžce dřel…
abych byl dobrým synem,dobrým žákem, dobrým člověkem.
A povedlo se.Jsi dobrý, dobrý, dobrý.
Jistě, dopadl jsem dobře, ale...
za jakou cenu?
Máš ponětí, jak jsem se musel ovládat,abych držel Zlého Alana na uzdě?
Tuším to.
Měl bych děkovat Bohu…
že mě zastavil.
Kdo ví, jaké by ze mě vyrostlo monstrum,kdyby mě nechytili.
Ale co když ti ji ta ochranka nepodstrčila?
Znamenalo by to, že Zlý Alan neexistuje.
To je pravda.
Ale nemůžu to riskovat.
Nikdo z nás nemůže.
Je v pohodě.
Ahoj, Charlie.
Ahoj, Rose.
Vypadá to, že se chce někdovyplakat na rameni.
Ne, díky.
Chceš se pomuchlovat?
Máš pravdu. To jsem přehnala.
Zasloužila bych na holou.
Co se děje?
Můžu ti důvěřovat?
Důvěřoval jsi mi,když jsi mi dal číslo svého konta.
Nedal jsem ti číslo svého konta.
Správně.Pokračuj.
Udělala jsi někdy něco tak špatného,tak hrozného...
Jo.
- Nech mě domluvit.- Promiň.
Něco, co kdysi vypadalo nevinně…
a přesto to někomu zničilo celý život?
Dobrá otázka.
Myslím, že na odpověď je ještě brzy.Pokračuj.
Já jsem to udělal.
Před 25 roky jsem bráchovistrčil plastelínu do kalhot.
Jestli byla zabalená,dá se ještě použít.
Jde o to, že si každý myslí, že ji ukradl…
a já mu nikdy neřekl pravdu.
Teď máš výčitky…
a nevíš, jestli by to přiznánízlepšilo nebo zhoršilo.
Ano, přesně.
To je sexy pocit, že?
No tak, Rose.
Chceš mou radu?
Bože pomoz, ano.
Vem si své tajemství do hrobu…
ale napiš doznání všech svých hříchů…
ulož ho v bezpečnostní schránce s instrukcemi,aby ho otevřeli po tvé smrti…
a přečetli tvým přátelům,příbuzným a bývalým milenkám.
To se mi líbí.
Fajn.
Teď se můžeme uvolnit a užít si večer.
Zpívej se mnou.
3, 4, 5 ,6, 7.
- Máš něco na sobě?- Jo.
3, 4, 5 ,6, 7.
Co je?
- Nic. Jdu ti říct dobrou noc.- 3, 4, 5 ,6, 7.
Proč?
3, 4, 5 ,6, 7.
Jen tak. Byl jsi vystresovanýa měl jsem o tebe starost.
Díky jsi...Jsi dobrý bratr.
3, 4, 5 ,6, 7.
Děláš to každý večer?
Žertuješ? Po každém jídle.
3, 4, 5 ,6, 7.
Moc si to bereš.
Cenou za zdravé dásněje neustálá ostražitost.
Bože, už to nevydržím.
Co?
Musím ti něco říct.
- Pojďme do ložnice.- Dobře.
- Co děláš?- Za chvíli to pochopíš.
- Chtěl jsi mi něco říct.- Chtěl.
Neexistuje Zlý Alan.
Já jsem ukradl tu plastelínua strčil ti ji do kapsy, když ses nedíval.
- 3, 4, 5 ,6, 7.- Ať se propadneš do pekla!
Pojď ven a zemři jako chlap!
Jestli se nepletu...
Zlý Alan existuje.
Tati, když tě zatkli za krádež,šel jsi do vězení?
Nezatkli mě...
a nebylo žádné vězení.
Takže jsi nikdy nesejmul chlápka,abys získal v base respekt?
Zase jsi rozkódovalrodičovský zámek v kabelovce.
Je to 1-2-3-4.To rozkóduje i opice.
- Dobré ráno.- Dobré.
Proč takhle chodíš?
Celou noc jsem strávil na záchodě.
Ty taky?
Řekni Jakeovi,co jsi mi řekl minulou noc.
Jistě.
Tvůj táta neukradl plastelínu.Já to byl.
Fakt?
Jo, strčil jsem mu ji kapsy.Takže kdyby to prasklo…
problémy by měl on.
Co ty na to, Jake?
Strýček Charlie je génius.
Co? Ne!Žádný génius. Ne!
To je dokonalý zločin.Jak jsi na to přišel?
Nevím.
Viděl jsem plastelínu,tvůj táta měl gatě s velkými kapsami…
něco mi blesklo hlavou...
Něco zlého a ničemného.
Protože krást je špatnost a svalit vinuna někoho jiného je ještě horší. Rozumíš?
Jo, takže táta byl návnada.
Oficiálně se tomu říká „osel“".
Osel?
- Proč?- Protože přenáší věci.
- Pochopitelně...- Dobře, dobře.
Důležité je, že tvůj táta v životě nic neukradl.
A že strýček Charlie je zloděj a zbabělec.
Jo, ale ty jsi osel.
Jsi šťastný?Běž se obléct a umýt.
Půjdeme do obchoďáku?
Proč bychom...? Ne!
Musím sehnal jiného osla.
- Můžeme na to zapomenout?- Ne!
Nemůžeme.
Cítím se tak ponížený a zraněný, že...
nemám slov.
Myslíš, že na to můžu zapomenout?
Doufal jsem.
Promiň, ale to není tak snadné.
Kvůli tobě se můj život pokřivil k nepoznání.
Koukni na mě, Charlie.
Jsem zkrachovalý,neurotický chlap středního věku…
který neví, kým je a kam patří.
Nic nemám.
Nemám ženu, dům, nic.
Nepromluvíme si o tom po obědě?
Co ode mě chceš?
Omluvil jsem se.Přiznal jsem se Jakeovi.
A pochybuju, že bych minulou nocspal víc než šest, sedm hodin.
Nic nenaděláš.Škodu už jsi napáchal. Nejde odčinit.
Jsem tvůj bratr.
- Odpustíš mi. Vždycky jsi odpustil.- Ne, teď je to jiné.
- Je to nejhorší věc, kterou jsi mi provedl.- Ne, to není.
Co tím myslíš?
Jen, že...
končím diskusi.
- Ahoj, mami.- Charlie, co tady děláš?
Byl jsem poblíž a stavil jsem se.
Proč?
- Nevím. Jsem tvůj syn.- A…?
- A doufal jsem, že si popovídáme.- O čem?
Můžu dovnitř?
Prcháš před zákonem?
- Neprchám před ničím.- Drž se té myšlenky.
Nikoho nenapadne,aby tě hledal v matčině domě.
- Pochopil jsem. Málo tě navštěvuju.- Nikdy mě nenavštěvuješ.
- A trápí mě pocit viny.- Říkáš to jen proto, abych se cítila líp.
Tak o co jde?
Minulý večer jsme mluvilio té záležitosti s plastelínou?
Taky ti ta zvěřina nesedla?
Jo, ale o tom nechci mluvit.
Měla bych tu restauraci žalovat.
- Jo, rozhodně. Ale k té plastelíně...- Co je s ní?
Alan ji neukradl.
To já.
Strčil jsem mu ji do kapsy.
Hodil jsi to na malého brášku?
Jak jsi mohl?
Já vím, bylo to hanebné.
Hanebné?To vůbec nejde popsat.
Máš ponětí,čím jsem kvůli tobě prošla?
- Ty?- Nejdřív ta ostuda…
když si lidi mysleli,že jsem přivedla na svět zlodějíčka.
Pak starosti,když jsem přemýšlela…
jak nejlépe ukrýt své šperkypřed jeho malými nenechavými prsty.
- To vážně není o...- Nemluvě o stovkách hodin…
kdy jsem ho vozila na terapiik úděsnému dr. Demerestovi…
zatímco jsem mohla...nevím...
dělat něco zábavného.
Dobře, vážně tě to vzalo…
a zdá se, že to mělodrobátko negativní vliv i na Alana.
Alana?
Ano, jistě.
Tenkrát ještě terapii pro kleptomanynahradila pojišťovna.
Šlo to z vlastní kapsy.
Pokud jde o Alana…
doufal jsem, že mi pomůžeš najít způsob,aby mi odpustil.
Proč se ptáš mě?
Sám o tom začínám přemýšlet.
Snad proto, že tě má pořád rád…
navzdory všem příšernostem,které jsi mu provedla.
Co prosím?
Byla jsem skvělá matka.
A jestli si Alan myslí něco jiného…
tak jedině proto, že mu to tenpomatený Dr. Demerest vtloukl do hlavy.
To byly taky vyhozené peníze.
To bychom měli.
Neměl jsem dnes důvod se opít,ale je hezké vědět, že ho mám.
Charlie, počkej.
- Co?- Zapomněl jsi, proč jsi přišel?
Hledáš odpuštění, ne?
- Ano.- Nuže…
odpouštím ti.
Ale příště zavolej předem.
Podáš mi sůl?
Můžeš mi podat sůl?
- Tati, sůl?- Jistě.
Tady.
Díky.
- Můžeš mi podat kečup, prosím?- Tady.
Tady máš kečup.
Díky.
- Tati?- Ano.
Kdybys kopnul strýčka Charlieho do koulí,budete si kvit?
Ne.
Páni, je na tebe fakt naštvaný.
Klídek, Jake.Máme jen malý problém s komunikací.
To říkal i táta, než ho mamka vyhodila.
Nikdo mě nevyhodil.
Společně jsme usoudili,že se k sobě nehodíme.
Právě teď se k sobě nehodítese strýčkem Charliem.
- Moje chyba to není.- A s mámou to byla tvoje chyba?
Ne.
Víš tati,možná že ty se k nikomu nehodíš.
Jestli jsi dojedl, běž si dělat úkoly.
Dobře, zabij poslíčka.
- No tak, mluv se mnou.- Ne.
Chci to napravit,ale musíš mi pomoct.
Řekni, co mám udělat.Fakt tě prosím o odpuštění.
Je mi líto, ale udělal jsi něco…
co velmi destruktivně ovlivnilo můj život...
a nemyslím, že bych ti mohl někdy odpustit.
- Je někdo doma?- Tady, mami.
Jak se vede mým chlapcům?
Myslím, že máma našla řešení.
Jestli je pro tebe neúnosnébydlet pod jednou střechou…
s bratrem, který tě zradil…
tak můžete i s Jakemžít se mnou.
Všechno dobrý.
Před pár dny…
jsi říkal, že plastelína nebyla nejhorší věc,kterou jsi mi provedl.
Stará historka. Zapomeň na to.
Já vím.Jen jsem… zvědavý.
Co jsi mi ještě provedl, o čem nevím?
- To není důležité.- Ano, je.
Díky tomu, že jsem zjistil pravduo té krádeži v obchoďáku…
zase vím, kdo jsema můžu být se sebou spokojený.
To je skvělé.
- Tady se mi ulevilo, když jsem se přiznal.- Dobře, tak mi to řekni.
Ale musíš slíbit,že ať ti řeknu cokoli, odpustíš mi.
Absolutně.
Asi se budeš smát.
Určite. Tak mluv.
Pamatuješ, jak ses do osmi let počůrával?
Ve skutečnosti jsi přestal v šesti.
Co jsi udělal?Vplížil ses do mého pokoje a…
poléval jsi mě horkou vodou,když jsem spal?
Jo, zůstaňme při tom,že to byla horká voda...
a že jsem tě poléval.
Cítím se líp. A ty?